3/2002. (II. 8.) SzCsM-EüM együttes rendelet
a munkahelyek munkavédelmi követelményeinek minimális szintjérõl
A munkavédelemrõl szóló 1993. évi XCIII. törvény (a továbbiakban: Mvt.) 23. §-ának (3) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján a következõket rendeljük el:
1. § (1) A rendelet hatálya - a (2)-(3) bekezdésekben megállapított kivételekkel - kiterjed az Mvt. 87. § 5. pontja szerinti munkahelynek a szervezett munkavégzés során történõ kialakítására és használatára.
(2) A rendelet hatálya nem terjed ki
a) az ideiglenes vagy változó (nem telepített) építési munkahelyekre;
b) a külön jogszabályban meghatározott bányászati tevékenységekre;
c) a halászhajókra;
d) a munkáltató telephelyén kívül levõ mezõgazdasági vagy az erdészeti vállalkozás részét képezõ mezõkre, erdõkre és más földterületekre.
(3) A munkáltató létesítményein kívül használt jármûvekre, vagy ezen jármûveken levõ munkahelyekre külön szabályok vonatkoznak.
A munkáltató általános kötelezettségei
2. § (1) A munkáltató köteles gondoskodni arról, hogy az irányítása alá tartozó valamennyi területen a munkahelyek kialakítása és üzemeltetése feleljen meg az e rendeletben meghatározottaknak, továbbá a munkavédelemre vonatkozó egyéb szabályoknak, a tudományos, technikai színvonal mellett elvárható követelményeknek.
(2) A munkáltató az Mvt. 21. § (2) bekezdésében megjelölt munkavédelmi szempontú elõzetes vizsgálatok során a létesítmény, a munkahely és a technológia esetében munkabiztonsági és munkaegészségügyi szempontból egyaránt köteles azonosítani a várható veszélyeket (veszélyforrásokat, veszélyhelyzeteket), valamint a veszélyeztetettek körét. Köteles felbecsülni a veszély jellege (baleset, egészségkárosodás) szerint a veszélyeztetettség mértékét. Meg kell határoznia a védekezés leghatékonyabb módját, a mûszaki és egyéni védelem módozatait, illetve az alkalmazandó szervezési és egészségügyi megelõzési intézkedéseket.
(3) A munkáltató felelõs azért, hogy
a) a munkahelynek minõsülõ épületek, építmények a használatuk jellegének megfelelõ szerkezetûek és szilárdságúak legyenek;
b) olyan villamos berendezéseket alkalmazzon, amelyek nem okoznak tûz- vagy robbanásveszélyt;
c) a munkavállalók és a munkavégzés hatókörében tartózkodók védve legyenek a közvetlen vagy közvetett érintés okozta villamos baleseti veszélyekkel szemben;
d) az anyagok és a védõberendezések a feszültségre, a munkavégzési körülményekre és a villamos berendezéseket használó munkavállalók szakképzettségére figyelemmel kerüljenek megválasztásra.
(4) A munkaeszköz, a munkahely (munkakörnyezet) és a munkavállaló közötti kapcsolatrendszer kialakítása során az ergonómia és az ergonómiai szempontok munkaegészségügyi értelmezésével kapcsolatban a vonatkozó jogszabályban foglaltak figyelembevételével kell eljárni.
(5) A munkáltató köteles biztosítani, hogy a munkahelyeket, a munkaeszközöket, illetve a felszereléseket és berendezéseket a higiénés követelményeknek megfelelõen rendszeresen takarítsák és tisztítsák. Ennek keretében gondoskodnia kell
a) a rovarok és rágcsálók szükség szerinti irtásáról;
b) a zárt téri munkahelyek rendszeres, a használatnak megfelelõ gyakoriságban történõ takarításáról, illetve azon munkahelyeken, ahol a munkavállaló veszélyes anyaggal, készítménnyel kerülhet érintkezésbe, mûszakonként legalább egyszeri takarításról. Azokon a munkahelyeken, ahol a veszélyes anyagok, készítmények pora szennyezheti a munkakörnyezetet és ezzel a munkavállaló érintkezésbe kerülhet, a takarítást oly módon kell elvégezni, hogy e mûvelet ne legyen újabb veszély forrása.
(6) A munkáltató köteles gondoskodni
a) a munkahely, a munkaeszközök, a felszerelések és a berendezések rendszeres és folyamatos mûszaki karbantartásáról, a munkavállalók biztonságára vagy egészségére veszélyt jelenthetõ hibák lehetõ legrövidebb idõn belüli elhárításáról;
b) a veszélyek elhárítására, illetve jelzésére szolgáló biztonsági berendezések, eszközök rendszeres karbantartásáról, mûködésének ellenõrzésérõl;
c) a mentés, illetve a menekülés céljára szolgáló eszközök könnyen hozzáférhetõ helyen és üzemképes állapotban tartásáról;
d) arról, hogy a munkavállalók, illetve munkavédelmi képviselõik elõzetes tájékoztatást kapjanak a munkahelyre vonatkozó valamennyi tervezett munkavédelmi intézkedésrõl;
e) arról, hogy a munkavállalókkal, illetve a munkavédelmi érdekképviseletekkel a munkavállalók egészségére és biztonságára kiható döntések elõkészítése során tanácskozzanak;
f) arról, hogy a külön jogszabály szerinti „Emberben bizonyítottan rákkeltõ vegyi anyagok” (ún. 1. kategóriás anyagok), „Emberben valószínûleg rákkeltõ vegyi anyagok” (ún. 2A kategóriás anyagok), továbbá olyan készítmények, amelyek elõbbiek szerinti anyagtartalma nagyobb, mint 1%, technológiai célra csak akkor legyenek megválaszthatók, ha más, kevésbé veszélyes anyagokkal nem helyettesíthetõk.
Menekülési utak és vészkijáratok
3. § (1) A menekülési utakat és a vészkijáratokat szabadon kell hagyni, azoknak a lehetõ legrövidebb úton a szabadba vagy valamely biztonságos területre kell vezetniük. A menekülési utakat és a vészkijáratokat úgy kell kialakítani, megjelölni, és olyan állapotban kell tartani, hogy azokon a munkavállalók gyorsan és biztonságosan el tudják hagyni a munkahelyeiket, illetve szükség esetén gyorsan kimenthetõk legyenek.
(2) A vészkijáratok és a hozzájuk vezetõ útvonalak számát, méretét, illetve kialakításukat a munkahelyek igénybevételétõl, felszereltségétõl és méreteitõl függõen, az ott tartózkodó személyek legnagyobb létszámából kiindulva kell a vonatkozó jogszabályokban meghatározottak alapján megtervezni.
(3) Csak kifelé, a menekülés irányába nyitható vészkijáratok alkalmazhatók. A vészkijáratokat nem szabad úgy lezárni vagy rögzíteni, hogy azokat vészhelyzetben ne lehessen használni.
(4) Toló- vagy forgóajtó vészkijárat céljára nem alkalmazható.
(5) A vészkijárati útvonalakat és kijáratokat a vonatkozó jogszabályban meghatározott módon kell jelzésekkel ellátni.
(6) A vészkijárati ajtókat nem szabad kulcsra zárni. A vészkijárati útvonalakat és kijáratokat, valamint a hozzájuk vezetõ közlekedési útvonalakat és ajtókat szabadon kell hagyni, hogy azok bármikor akadálytalanul használhatók legyenek.
(7) A vészkijárati útvonalakat és ajtókat olyan vészvilágítással kell ellátni, amely áramkimaradás esetén is mûködõképes és a szükséges megvilágítást biztosítja.
Tûzjelzés és tûzoltás
4. § (1) Az épületek méretétõl és használatától, a bennük lévõ berendezésektõl, felszereléstõl, az ott lévõ anyagok fizikai és vegyi tulajdonságaitól, valamint az ott tartózkodó személyek lehetséges legnagyobb számától függõen a munkahelyeket tûz oltására alkalmas készülékkel, illetve külön jogszabályok szerint tûzérzékelõ, jelzõ- és riasztóberendezéssel, rendszerrel kell ellátni.
(2) Nem automatikus, egyszerûen használható tûzoltó készülékeket kell alkalmazni, amelyeket úgy kell elhelyezni, hogy könnyen hozzáférhetõek legyenek. A készülékek elhelyezésére a vonatkozó jogszabály szerinti jelzésekkel kell utalni.
Munkahelyi hulladékkezelés
5. § (1) A termelési (nem veszélyes) és települési (kommunális) szilárd hulladékot (szemetet) a munkahelyen elkülönítve kell gyûjteni és tárolni.
(2) A nem veszélyes, bomló, szerves anyagot tartalmazó, valamint a bûzös termelési hulladékot fedett, résmentes, mosható, fertõtleníthetõ, pormentes ürítést biztosító tartályban vagy konténerben kell gyûjteni.
(3) A gyûjtõtartályokat a munkahelyrõl az erre a célra kijelölt tárolóhelyre naponta be kell gyûjteni, és onnan rendszeresen, de legalább hetente kétszer el kell szállítani.
(4) A tárolóhelyen a hulladék nem szennyezheti a környezetet. A tárolóhely legyen tisztán tartható, rendelkezzen vízvételi és szennyvízkiöntõ lehetõséggel, illetve szállító jármûvel történõ megközelítési lehetõséggel.
(5) A (2) bekezdés szerinti hulladék gyûjtésére szolgáló tartályokat naponta, a tárolóhelyeket, illetve környezetüket rendszeresen, de legalább hetente két alkalommal kell tisztítani és fertõtleníteni, illetve szükség szerint gondoskodni kell a rovarok, rágcsálók irtásáról.
(6) A munkahelyen keletkezett veszélyes hulladékot, termelési szennyvizet külön jogszabály elõírásai szerint kell kezelni.
Zárt munkahelyek szellõztetése
6. § (1) Zárt munkahelyeken biztosítani kell az elegendõ mennyiségû és minõségû, egészséget nem károsító levegõt, figyelembe véve az alkalmazott munkamódszereket és a munkavállalók fizikai megterhelését. Ahol a munkahelyek légterét gázok, gõzök, aerosolok, porok (rostok) szennyezhetik, ott a vonatkozó jogszabályokban foglalt követelményeket figyelembe kell venni.
(2) Ahol a levegõ szennyezettsége, illetve elhasználódása kizárólag emberi ott-tartózkodásból ered, személyenként legalább az 1. számú mellékletben elõírt friss levegõtérfogat áramot kell a helyiségbe betáplálni, vagy annak bejutását biztosítani.
(3) Mesterséges szellõztetés esetén a szellõztetés módjának, jellegének, mértékének meghatározásakor figyelembe kell venni a helyiségben munkát végzõk számát, a munkavállalók fizikai megterhelését, a tevékenység, technológia jellegét, a légszennyezettség mértékét, illetve az idõegység alatt felszabaduló szennyezõanyag tömegét és a helyiség légtérfogatát.
(4) A (3) bekezdésben megjelölt, szellõztetés céljára szolgáló rendszerek esetén biztosítani kell
a) állandó, hatékony mûködõképességüket;
b) meghibásodásuk esetére, ellenõrzõ rendszer útján a hiba jelzését, ha a meghibásodás a munkavállaló egészségére veszélyes vagy ártalmas lehet;
c) rendszeres tisztán tartásukat, a lerakódott szennyezõdések késedelem nélküli eltávolítását;
d) a szennyezõanyagok felkavarásának megakadályozását;
e) a kellemetlen és egészségre káros légmozgás kialakulásának megelõzését, és ennek érdekében a légsebesség alábbi értékeinek megtartását:
ea) ülve végzett szellemi és könnyû fizikai munkánál: 0,1 m/s,
eb) helyváltoztatással járó, könnyû fizikai munkánál: 0,2 m/s,
ec) melegüzemi zárt munkahelyen, 24 °C (korrigált) effektív hõmérséklet [a továbbiakban: (K) EH] érték feletti hõhatás mellett végzett közepesen nehéz fizikai munkánál: 1,0 m/s,
ed) melegüzemi zárt munkahelyen 24 °C (K) EH érték feletti hõhatás mellett végzett, nehéz fizikai munkánál: 1,5 m/s.
(5) Az elszívott levegõ pótlására szolgáló levegõt a szennyezõanyag felszabadulási, illetve kibocsátási helye és a meteorológiai tényezõk figyelembevételével, mérési dokumentumok alapján a környezet legtisztább pontjáról kell venni. A frisslevegõ-vételi helyeket jármûforgalomtól (közúttól) legalább 8 m távolságban, illetve a terepszint felett legalább 2,5 m magasan kell elhelyezni. A tetõ felett elhelyezett levegõvétel esetén biztosítani kell, hogy a légbeszívó és kibocsátó nyílások közötti távolság legalább 3 m legyen. A betáplált levegõt szükség szerint elõmelegíteni, illetve hûteni, és ivóvíz minõségû víznek megfelelõ víz használatával nedvesíteni kell. A levegõ minõségének biztosításához figyelembe kell venni a környezeti levegõ minõségére vonatkozó jogszabályban elõírtakat, ezért amennyiben szükséges, a beszívott levegõt tisztítani kell.
(6) A szellõztetõ rendszerek üzembe helyezése során [Mvt. 21. § (3) bekezdése] mérésekkel kell meggyõzõdni az elegendõ mennyiségû és minõségû levegõ meglétérõl. Az ezt tanúsító mérési dokumentumok megõrzésérõl a munkáltató gondoskodik. A munkáltató jogutód nélküli megszûnése esetén a mérési dokumentumokat át kell adni az Országos Munkavédelmi és Munkaügyi Fõfelügyelõség területileg illetékes munkavédelmi felügyelõségének.
(7) A szellõztetés céljára szolgáló túlnyomásos, kiegyenlített, depressziós szellõztetést biztosító mûszaki rendszerek biztonsági berendezésnek minõsülnek. Megfelelõ mûködésüket a vonatkozó jogszabályban meghatározott idõszakos, biztonsági felülvizsgálat keretében mérésekkel kell ellenõrizni.
A helyiségek, terek hõmérséklete
7. § (1) A munkaterületeket befogadó helyiségek hõmérsékletének a munkavégzés teljes idõtartama alatt, az emberi szervezet számára megfelelõnek kell lennie, figyelembe véve a munka jellegét és az ott dolgozó munkavállalók fizikai megterhelését.
(2) A pihenõhelyeken, a különféle szolgálati feladatokat ellátó személyzet helyiségeiben, az egészségügyi létesítményekben, az étkezdékben és az elsõsegélyhelyeken biztosítani kell az ilyen helyiségek rendeltetésének megfelelõ hõmérsékletet.
(3) Olyan ablakokat, tetõablakokat és üvegfalakat kell alkalmazni, amelyek a munka és a munkahely jellegének megfelelõen kiküszöbölik az erõs napsugárzás hatásait.
(4) Zárt munkahelyeken a végzett munka jellegétõl és az évszakoktól függõen, a munka nehézségi fokát jellemzõ munkaenergia-forgalmat figyelembe véve, álló munkánál 1 m magasságban, ülõ munkánál 0,5 m magasságban a 2. számú melléklet szerinti megfelelõ hõmérsékletet (klímatényezõt) kell biztosítani.
(5) A munkahelyek klímájának mérését és értékelését a 2. számú mellékletben szereplõ fogalmi meghatározások, mérési és értékelési szempontok használatával kell végezni.
(6) A fûtõtestek megválasztásánál és elhelyezésénél gondoskodni kell arról, hogy azok ne idézhessék elõ a munkahelyi légtér szennyezését, illetve a munkavállalók túlzott felmelegedését vagy lehûlését.
(7) A munkáltató köteles biztosítani, hogy a munkavállalót ne érje nagyfokú hõsugárzás. A hõsugárzás akkor minõsül nagyfokúnak, ha a léghõmérséklet és a glóbuszhõmérséklet különbsége meghaladja a (K) EH érték meghatározásához minimálisan megkívánt +5 °C hõfokkülönbség háromszorosát.
(8) A klímakörnyezet kedvezõtlen hatásainak megelõzése céljából munkaszervezési intézkedéseket kell tenni. Óránként legalább 5, de legfeljebb 10 perces pihenõidõt kell közbeiktatni, ha a munkahelyi klíma zárttéri munkahelyen a 24 °C (K) EH értéket meghaladja, valamint a hidegnek minõsülõ munkahelyeken. A munkahely hidegnek minõsül, ha a várható napi középhõmérséklet a munkaidõ 50%-nál hosszabb idõtartamban, szabadtéri munkahelyen a +4 °C-ot, illetve zárttéri munkahelyen a +10 °C-ot nem éri el.
(9) A 24 °C (K) EH érték feletti hõhatással járó munkahelyeken a munkába lépést követõen, továbbá három hetet meghaladó munkaszünet utáni újbóli munkafelvétel esetén munkaszervezéssel kell biztosítani a hõalkalmazkodás feltételeit. Ennek érdekében a napi hõhatás idõtartama az alkalmazkodási folyamat kezdetén nem haladhatja meg a 2 órát és a munka nehézségi foka a közepesen nehéz fizikai munkának megfelelõ 14,0 kJ/min értéket. Az adott munkakörrel járó terhelési szintet 2 hét alatt fokozatosan kell elérni.
(10) Ha a munkahelyi klíma zárttéri és szabadtéri munkahelyen a 24 °C (K) EH értéket meghaladja, a munkavállalók részére igény szerint, de legalább félóránként védõitalt kell biztosítani. A folyadékveszteséget általában 14-16 °C hõmérsékletû ivóvízzel kell pótolni. E célra alkalmas azonos hõmérsékletû ízesített, alkoholmentes ital is, amelynek cukortartalma az ital 4 súlyszázalékát nem haladja meg, vagy amely mesterséges édesítõszerrel ízesített.
(11) A hidegnek minõsülõ munkahelyen a munkavállalók részére +50 °C hõmérsékletû teát kell kiszolgáltatni. A tea ízesítéséhez a (9) bekezdésben elõírtak figyelembevételével cukrot, illetve édesítõszert kell biztosítani.
(12) A védõital és a tea elfogyasztásához legalább a dolgozók létszámát elérõ mennyiségben, személyenként és egyéni használatra kiadott ivópoharakról kell gondoskodni. A védõital, valamint a tea készítése, tárolása, kiszolgálása a közegészségügyi követelmények betartása mellett történhet.
A helyiségek természetes és mesterséges megvilágítása
8. § (1) Lehetõség szerint biztosítani kell a munkahelyeken az egészséges és biztonságos munkavégzéshez elegendõ természetes fényt, továbbá a munkavégzés jellegéhez és körülményeihez igazodó mesterséges megvilágítást.
(2) Azokon a munkahelyeken, ahol állandó munkavégzés folyik, a munkavégzés jellegének és körülményeinek, a helyiség rendeltetésének és az ott végzett tevékenységnek megfelelõ világítást kell biztosítani. A világítás mennyiségi, minõségi jellemzõit nemzeti szabvány határozza meg.
(3) A belsõ téri mesterséges világítás világítástechnikai jellemzõinek megfelelõségét rendszeresen ellenõrizni kell.
(4) A munkaterületeket magukban foglaló helyiségek és átjárók világító berendezéseinek kialakítása és elhelyezése nem jelenthet baleseti veszélyt az ott dolgozókra.
(5) Az olyan munkahelyeken, ahol a mesterséges világítás váratlan megszûnése veszélyeztetheti a munkavállalókat, automatikusan mûködésbe lépõ, megfelelõ erõsségû biztonsági világítást kell biztosítani.
A helyiségek padlózata, falai, mennyezete és tetõzete
9. § (1) A munkahelyeken csak rögzített és szilárd, csúszást gátló padlózat alkalmazható, amelyen nem lehetnek veszélyes kiemelkedések, mélyedések vagy lejtõk. Amennyiben a munka jellegébõl adódóan folyadék kerülhet a helyiség padlózatára, gondoskodni kell az elvezetés lehetõségérõl.
(2) A helyiségeket megfelelõ hõszigeteléssel kell ellátni a munkavégzés és a munkáltató tevékenysége jellegének figyelembevételével.
(3) A helyiségek padlózatait, falait, különösen az üvegbõl készült elválasztó falak felületeit oly módon kell kialakítani, hogy azoknál a szükséges higiéniát biztosítani lehessen, tisztításuk és felújításuk megoldható legyen.
(4) Az átlátszó vagy áttetszõ falakat, különösen a teljesen üvegbõl készült elválasztó falakat a helyiségekben vagy a munkahelyek közelében, valamint a közlekedési útvonalak mellett feltûnõen jelezni kell. E falakat olyan anyagból kell kialakítani, amelyek biztonságosak, azokat a munkaterülettõl és a közlekedési útvonalaktól el kell keríteni, megakadályozva azt, hogy a munkavállalók az ilyen falnak nekimenjenek, vagy annak betörése esetén megsérüljenek.
(5) Meg kell gátolni, hogy a nem megfelelõ teherbírású tetõszerkezetre a munkavállalók kijussanak, kivéve, ha rendelkezésre áll olyan egyéni vagy kollektív védõeszköz, amely a munka biztonságos elvégzését a tetõszerkezeten lehetõvé teszi.
Ablakok és tetõablakok
10. § (1) Az ablakokat, tetõablakokat és szellõzõket úgy kell kialakítani, hogy azokat a munkavállalók biztonságos módon tudják nyitni, zárni, illetve szükség szerint beállítani, vagy akaratlan elmozdulás ellen biztosítani. Azok kinyitott állapotban sem jelenthetnek veszélyt az ott dolgozókra.
(2) Az ablakokat és tetõablakokat olyan eszközzel vagy berendezéssel kell ellátni, amely lehetõvé teszi, hogy azokat veszély nélkül lehessen tisztítani. Ezek az eszközök, berendezések nem jelenthetnek veszélyt az épületen belül vagy azon kívül tartózkodó munkavállalókra, illetve a munkavégzés hatókörében tartózkodókra.
Ajtók és kapuk
11. § (1) Az ajtók és kapuk elhelyezését, számát és méretét, valamint a készítésükhöz felhasznált anyagokat a helyiségek és terek jellege, használata alapján kell meghatározni.
(2) Az átlátszó ajtókat szemmagasságban, jól láthatóan jelezni kell.
(3) A lengõajtókat és a kapukat átlátszó anyagból kell készíteni, vagy azokat szemmagasságban átlátszó betéttel kell ellátni.
(4) Törés elleni védelemmel kell ellátni azokat az ajtókat és kapukat, amelyeknek az átlátszó vagy áttetszõ betétei nem biztonságos anyagból készültek, és emiatt fennállhat a munkavállaló megsérülésének kockázata.
(5) A tolóajtókat biztosító szerkezettel kell ellátni, amely megakadályozza a sínrõl való lefutásukat vagy leesésüket.
(6) A felfelé nyíló ajtókat és kapukat olyan, kitámasztást biztosító szerkezettel kell ellátni, amely a visszacsapódást megakadályozza.
(7) A vészkijárati útvonalakban elhelyezkedõ ajtókat a vonatkozó jogszabályok szerinti jelölésekkel kell ellátni. Biztosítani kell, hogy ezek az ajtók belülrõl, külön segítség nélkül, bármikor nyithatóak legyenek, ha a munkahelyeken munkavállalók, illetve a munkavégzés hatókörében lévõ más személyek tartózkodnak.
(8) A jármûforgalom számára szolgáló kapuk közvetlen közelében megfelelõ ajtót kell biztosítani a gyalogosok részére, kivéve, ha a jármûforgalmat szolgáló kapukon biztonságos a személyek áthaladása. Ezeket az ajtókat feltûnõ jelzéssel kell ellátni, állandóan szabadon kell hagyni és biztosítani kell, hogy még véletlenül se legyenek eltorlaszolhatók.
(9) Olyan gépi mûködtetésû ajtó és kapu üzemeltethetõ, amelynek használata nem jelenthet baleseti veszélyt a munkavállalóra. Az ilyen ajtókat és kapukat könnyen felismerhetõ és jól hozzáférhetõ biztonsági szerkezettel kell ellátni, és úgy kell kialakítani, hogy áramkimaradás esetén - ha maguktól nem nyílnak ki - kézi erõvel is nyithatóak legyenek.
Közlekedési útvonalak, veszélyes területek
12. § (1) A közlekedési útvonalakat, beleértve a szabadtéri munkahelyeket, a lépcsõket, a rögzített létrákat és a rakodófülkéket vagy rámpákat (rakodókat) úgy kell elhelyezni és méretezni, hogy a gyalogosok és a jármûvek részére könnyû, biztonságos és megfelelõ hozzáférést tegyenek lehetõvé úgy, hogy az ilyen közlekedési útvonalak közelében dolgozó munkavállalók ne kerülhessenek veszélyes helyzetbe.
(2) A gyalogos forgalomra, illetve áruforgalomra használt útvonalakat a lehetséges használók számától és a munkáltatói tevékenység jellegétõl függõen kell méretezni. Amennyiben a közlekedési útvonalon szállítóeszközt használnak, ezek mellett a gyalogosok számára elegendõ szabad helyet kell biztosítani.
(3) Amennyiben a munkahelyen olyan veszélyes területek vannak, ahol a munka jellegébõl adódóan a munkavállaló lezuhanásának, illetve az általa használt munkaeszköz vagy egyéb tárgy leesésének veszélye áll fenn, e helyeken olyan eszközt (lehatárolást) vagy más mûszaki megoldást kell biztosítani, amely megakadályozza a munkavégzés hatókörében illetéktelenül tartózkodó személyek bejutását ezekre a területekre. A belépésre jogosult munkavállalók védelme érdekében minden szükséges intézkedést meg kell tenni, és a veszélyes területeket a vonatkozó jogszabályok szerint feltûnõ jelzéssel kell ellátni.
(4) A jármûközlekedés útvonalai, valamint az ajtók, a kapuk, a gyalogjárdák, a folyosók és a lépcsõk között elégséges szabad helyet kell biztosítani. Ennek megfelelõen
a) a beépített erõgéppel rendelkezõ, illetve kötöttpályás szállítóeszközök közlekedési útjait úgy kell kialakítani, hogy a szállítóeszköz részére szükséges szabad szelvény és a közlekedési út határa között mindkét oldalon 0,50 m biztonsági távolság legyen;
b) a beépített erõgéppel rendelkezõ jármûvek, szállítóeszközök közlekedési útjait úgy kell kialakítani, hogy azok az ajtóktól, a kapuktól, az átjáróktól és a lépcsõkilépõktõl legalább 1,00 m-re vezessenek el.
(5) A munkahelyeken a közlekedési utakat - a munkaeszközökre is figyelemmel - a külön jogszabályokban meghatározottak szerint egyértelmûen jelölni kell.
Mozgólépcsõk és mozgójárdák
13. § (1) A mozgólépcsõk és mozgójárdák biztonságos mûködtetését biztosítani kell, azokat a szükséges biztonsági berendezéssel fel kell szerelni.
(2) A mozgólépcsõket és mozgójárdákat úgy kell kialakítani, hogy az azokra való fel- és lelépés, illetve használatuk biztonságos legyen. A fel- és lelépõhelyeken elegendõ helyet kell biztosítani arra, hogy szükség esetén egyszerre több személy is ott tartózkodhasson.
(3) A mozgólépcsõk és mozgójárdák felületének csúszásmentesnek kell lennie.
(4) A mozgólépcsõket és mozgójárdákat az azokat használók, illetve a munkavégzés hatókörében tartózkodó személyek által jól látható és felismerhetõ, könnyen elérhetõ vészleállító berendezéssel kell ellátni.
(5) A mozgólépcsõk, illetve mozgójárdák mûködési irányát jól látható jelzéssel kell megjelölni.
(6) A mozgólépcsõ, illetve mozgójárda meghajtó motorjának kikapcsolása után akaratlanul sem kerülhet mozgásba.
Rakodók (rámpák)
14. § (1) A rakodóknak meg kell felelniük a rajtuk mozgatandó teher méretének, a szállító-, illetve rakodógép biztonságos mozgásához szükséges helyigénynek. A rakodót legalább egy kijárati ponttal kell ellátni. A 20 m hosszúságot meghaladó rakodókat mindkét végén el kell látni lejárattal, amelyek lehetnek lépcsõk vagy gyalogos-, illetve jármûközlekedésre alkalmassá tett levezetõ utak.
(2) A rakodókat úgy kell kialakítani, hogy lehetõleg megakadályozzák a munkavállaló arról történõ leesését. A rakodó szélét a vonatkozó jogszabályok szerinti jelöléssel kell ellátni.
Helyiségek mérete és légtere, a szabad mozgás biztosítása a munkahelyeken
15. § (1) A helyiségeknek elegendõ padlófelülettel, belmagassággal és légtérrel kell rendelkezniük ahhoz, hogy a munkavállalók a munkát egészségük, biztonságuk vagy kényelmük veszélyeztetése nélkül végezhessék.
(2) Valamennyi munkavállalónak a munkahelyén történõ mozgásához legalább 2 m2 szabad területet kell biztosítani. Ha ez mûszaki okokból nem valósítható meg, és legalább 1 m2 mozgási területet sem lehet kialakítani, úgy a munkavállaló részére a munkahelye közvetlen közelében legalább 1,5 m2 méretû, mozgását lehetõvé tevõ helyet kell biztosítani.
(3) Azokban a helyiségekben, ahol a vízszintes padlózattal nem párhuzamos a mennyezet, a közlekedési utat úgy kell kialakítani, hogy megfelelõ méretû szabad nyílás (szelvény) álljon rendelkezésre, figyelemmel az ott tervezett közlekedés módjára. A biztosítandó függõleges szabad méret 2,2 m-nél kisebb nem lehet.
(4) A munkavállaló részére a munkahelyen a munkavégzéshez megfelelõ ülõhelyet kell biztosítani, amennyiben a munkát részben vagy teljes egészében ülve is lehet végezni. Amennyiben a munka jellege miatt ülõhelyet nem lehet közvetlenül a munkahely mellett elhelyezni, akkor azt a munkahely közelében kell biztosítani.
Pihenõhelyek
16. § (1) A munkavállalók részére tiszta levegõjû, kellõ megvilágítású, szükség esetén fûthetõ, továbbá könnyen - meleg munkahelyek esetén zárt folyosón keresztül - elérhetõ pihenõhelyiséget kell biztosítani, ha 10 fõnél több munkavállalót alkalmaznak vagy a végzett tevékenység jellege (veszélyes anyag felhasználása, hideg vagy meleg klíma hatásának érvényesülése) ezt szükségessé teszi. Ezt az elõírást nem kell alkalmazni akkor, amikor a munkavállalókat irodákban vagy azokhoz hasonló olyan munkahelyeken alkalmazzák, ahol a szünetek alatt ezzel egyenértékû pihenési lehetõség biztosítható.
(2) A pihenõhelyiség alapterületének legalább 6 m2-nek kell lennie, egyébként az alapterületet úgy kell meghatározni, hogy a várhatóan egyidejûleg ott tartózkodó több személy esetén is legalább 1 m2/fõ álljon rendelkezésre.
(3) A pihenõhelyiséget - figyelemmel a várhatóan egyidejûleg ott tartózkodó személyek számára - könnyen tisztítható asztallal, háttámlával ellátott székekkel, ruhafogassal, szeméttartóval, továbbá igény szerint az ételek felmelegítésére, tárolására alkalmas berendezéssel kell ellátni. Biztosítani kell az étkezés elõtti hideg-meleg vizes kézmosás és kézszárítás lehetõségét.
(4) Ha ez a munkavállalók biztonsága és egészsége szempontjából szükséges, továbbá a munkatevékenységet rendszeresen és gyakran félbe kell szakítani és nincs kialakított pihenõhelyiség, akkor e feltételeket kielégítõ olyan helyiséget kell biztosítani, amelyben a munkaszünetekben a munkavállalók tartózkodhatnak.
(5) E §-ban megjelölt pihenõhelyiségekben a nemdohányzók védelmét külön jogszabály szerint kell biztosítani.
(6) A telepített munkahelyeken a 18. § (7) bekezdése szerinti „A”, „D”, „E” tisztasági fokozatú tevékenységek esetén, továbbá szabadtéri, nem telepített munkahelyeken a munkavállalók létszámának, és az (1) és (3) bekezdésekben leírt követelményeknek megfelelõ étkezési lehetõséget is biztosítani kell.
Terhes nõk és szoptatós anyák
17. § A terhes nõk és a szoptatós anyák részére biztosítani kell, hogy a munkaszünetekben - ha ez egészségügyi okokból szükséges, akkor a munkaidõ alatt is - megfelelõen kialakított, fekvõhellyel ellátott helyiségben pihenhessenek.
Öltözõhelyiségek
18. § (1) A munkavállalók részére megfelelõ öltözõt kell biztosítani, ha a munkavégzéshez külön munkaruhát, védõruhát kell viselniük és - egészségügyi okok miatt vagy a munkavállalók korára, nemére tekintettel - nem várható el tõlük, hogy máshol öltözzenek át. Amennyiben nincs szükség kiépített öltözõre, akkor valamennyi munkavállaló részére biztosítani kell olyan zárható helyet, ahol a munkahelyen nem viselt ruháit tarthatja.
(2) Az öltözõket a nõk és a férfiak részére el kell választani, illetve elkülönített használatukat biztosítani kell. Megfelelõ szervezési intézkedések kialakításával és megtartásával tíz fõt meg nem haladó munkavállalói létszámnál egy idõben nem használható nõi-férfi közös öltözõt lehet kialakítani.
(3) Az öltözõnek könnyen megközelíthetõnek és megfelelõ méretûnek kell lennie, és azt ülõhelyekkel kell ellátni.
(4) Az öltözõ alapterületét úgy kell kialakítani, hogy az ott öltözõ munkavállalók egymást ne akadályozzák. Öltözõszekrényenként legalább 0,50 m2-nyi alapterületet kell biztosítani. Az öltözõ minimális alapterülete 6 m2.
(5) Az öltözõt el kell látni olyan berendezéssel, amely biztosítja, hogy valamennyi munkavállaló a ruházatát a munkavégzés idõtartama alatt elzárva tarthassa. A munkaruházat szellõzését és száradását annak õrzési ideje alatt biztosítani kell.
(6) Ha a munkakörülmények úgy kívánják - különösen veszélyes anyagok, nedvesség, szennyezõdés esetén -, külön öltözõszekrényt kell biztosítani azokon a szekrényeken kívül, ahol a munkavállalók az utcai ruhájukat tartják.
(7) Az öltözõt a munkavállalók tevékenysége, a munkáltatói tevékenység jellege, illetve a munkafolyamat tisztasága alapján az alábbi tisztasági fokozatok egyikébe kell besorolni, illetve ez alapján a helyiségeket kialakítani és a felszerelést biztosítani:
a) „A” különösen tiszta,
b) „B” tiszta,
c) „C” közepesen szennyezett,
d) „D” erõsen szennyezett,
e) „E” fertõzõ, mérgezõ.
(8) Az „A” „D” „E” tisztasági fokozatba tartozó tevékenység esetén étkezési lehetõséget kell biztosítani, illetve e tevékenységi körben öltözésre kettõs - fekete-fehér - öltözõt kell kialakítani a munkavállalói összlétszám, de legalább a legnagyobb mûszaklétszám alapján. A fekete-fehér öltözõk között a közlekedés csak a tisztálkodási helyiségen keresztül vezethet.
(9) Ha fogasos (ruhatári) öltözõ kerül kialakításra, akkor a munkavállalók részére személyi értéktárgyaik megõrzéséhez zárható fiókokat kell rendszeresíteni.
Tisztálkodó- és mellékhelyiségek
19. § (1) A munkavállalók részére elegendõ és megfelelõ zuhanyozót kell biztosítani, ha a munka jellege vagy egyéb egészségügyi ok ezt szükségessé teszi.
(2) A férfiak és a nõk részére külön zuhanyozókat vagy a zuhanyozók elkülönített használatát kell biztosítani.
(3) A zuhanyozóknak megfelelõ méretûeknek kell lenniük ahhoz, hogy valamennyi munkavállaló részére lehetõvé tegyék az akadály nélküli, higiénés tisztálkodást.
(4) A zuhanyozókat el kell látni meleg és hideg folyóvízzel.
(5) A zuhanyzókat olyan berendezésekkel kell felszerelni, amelyek valamennyi munkavállaló részére lehetõvé teszik a higiénés követelményeknek megfelelõ tisztálkodást.
(6) Ha az (1) bekezdés szerint zuhanyozó kialakítására nincs szükség, akkor elegendõ számú, folyó vízzel (szükség szerint meleg vízzel) ellátott megfelelõ mosdókagylót kell a munkahely környezetében biztosítani úgy, hogy a higiénés követelmények megtarthatók legyenek, és a kéz szárításához megfelelõ eszköz vagy berendezés álljon rendelkezésre.
(7) A mosdó- és öltözõhelyiségek között közvetlen átjárást kell biztosítani, ezek csak egymástól elkülönített helyiségekben alakíthatók ki.
(8) A munkavállalók részére a munkahelyek, pihenõhelyiségek, öltözõk, illetve a zuhanyozóval és mosdókkal ellátott helyiségek közelében elkülönített mellékhelyiségeket kell biztosítani, elegendõ számú WC-vel és kézmosóval.
(9) A férfiak és a nõk részére külön mellékhelyiségrõl vagy a mellékhelyiségek elkülönített használatáról kell gondoskodni.
(10) A 24 °C (K) EH érték feletti hõterheléssel járó zárt, telepített munkahelyeken az öltözõket és a mellékhelyiségeket úgy kell elhelyezni, hogy az zárt közlekedõ helyiségen át legyen megközelíthetõ.
Elsõsegélyhelyek
20. § (1) Minden munkahelyen és mûszakban a tevékenység és a munkafolyamatok veszélyességétõl, illetve az ott dolgozók számától függõen kialakított elsõsegélynyújtó felszerelést vagy mentõdobozt és a munkavállalók közül kiképzett, elsõsegélynyújtásra kijelölt személy jelenlétét kell biztosítani. Egy vagy több elsõsegélynyújtásra szolgáló - hordággyal is könnyen megközelíthetõ - helyiséget kell biztosítani ott, ahol a helyiségek mérete, a végzett tevékenység jellege és a balesetek gyakorisága ezt indokolja.
(2) Az elsõsegélynyújtó felszerelést, a mentõdobozt és a tevékenységtõl függõen hordágyat, megfelelõ mennyiségben és minõségben, jól látható, könnyen és gyorsan elérhetõ, szennyezõdéstõl védett helyen kell készenlétben tartani.
(3) Gondoskodni kell az elhasznált, lejárt, használhatatlan eszközök pótlásáról.
(4) Az elsõsegélyhelyeket és a hozzájuk vezetõ utakat a külön jogszabályban meghatározottak szerint kell jelölni.
(5) Az elsõsegélynyújtó felszereléssel, az elsõsegélynyújtó hely kialakításával és az elsõsegélynyújtás megszervezésével kapcsolatos további követelményeket, valamint a kijelölt elsõsegélynyújtók képzése, továbbképzése tekintetében az irányadó elõírásokat külön jogszabály tartalmazza.
Megváltozott munkaképességû (fogyatékos) munkavállalók munkahelyei
21. § (1) A megváltozott munkaképességû (fogyatékos) munkavállalók adottságaira a munkahelyek kialakításánál figyelemmel kell lenni.
(2) Azokon a munkahelyeken, ahol megváltozott munkaképességû (fogyatékos) munkavállalókat kívánnak foglalkoztatni, az ajtókat, az átjárókat, a szintbeli különbségeket áthidalókat, a lépcsõket, a zuhanyozókat, a mosdókat és a munkahellyel összefüggõ berendezéseket a testi adottságaiknak megfelelõen, illetve megváltozott munkaképességükre figyelemmel kell kialakítani vagy szükség esetén átalakítani.
(3) A megváltozott munkaképességû (fogyatékos) munkavállalók részére munkahelyükön biztosítani kell az egészséges és biztonságos munkavégzésükhöz szükséges, általuk felismerhetõ jelzéseket.
Szabadtéri munkahelyek
22. § (1) Azokat a szabadtéri munkahelyeket, közlekedési útvonalakat és egyéb területeket vagy berendezéseket, amelyeket a munkavállalók tevékenységük során elfoglalnak vagy használnak, úgy kell kialakítani, hogy közelükben a gyalogosok és a jármûvel haladók biztonságosan közlekedhessenek. A fõ közlekedési útvonalakra, a munkahelyekhez vezetõ útvonalakra, a rendszeres karbantartási helyekhez vezetõ közlekedési utakra, a munkahelyi berendezések karbantartási és ellenõrzési helyeihez vezetõ közlekedési útvonalakra, valamint a rakodóterekre a 12-14. §-ok rendelkezéseit is megfelelõen alkalmazni kell.
(2) Szabadtéri munkahelyen történõ munkavégzés esetén biztosítani kell, hogy a munkavállalók
a) védve legyenek az idõjárás káros következményei és a biológiai kóroki tényezõk ellen, a lehulló tárgyaktól, a zaj, gáz, gõz vagy por ártalmas hatásaitól;
b) veszély esetén gyorsan el tudják hagyni a munkavégzés helyét, vagy gyorsan segítséget kaphassanak;
c) az elcsúszás, elesés veszélyétõl védve legyenek.
(3) A szabadban kialakított munkahelyek és közlekedési utak megfelelõ megvilágítását biztosítani kell. Mindezek általános megvilágítása során a 4. számú mellékletben elõírt közepes megvilágítási értékeket kell biztosítani. A 4. számú mellékletben fel nem sorolt munkahelyen legalább 50 lx közepes megvilágítási erõsséget kell biztosítani.
Ivóvízellátás a munkahelyen
23. § (1) A munkáltató köteles gondoskodni ivóvízcsap, illetve ivókút felszerelésérõl, valamint az ivóvizet szolgáltató berendezés tisztán tartásáról és megfelelõ karbantartásáról. Ha a munkahelyen ipari vízszolgáltatás is van, a csapokat „ivóvíz”, illetve „nem ivóvíz” felirattal és piktogrammal kell ellátni.
(2) Vízvezetékes ivóvíz hiányában ivóvízrõl ivóvíztartály felszerelésével vagy egyéb módon kell gondoskodni. Az ivóvíztartály kifolyóját olyan módon kell elhelyezni, hogy a tartályból közvetlenül inni ne lehessen. A munkáltató köteles gondoskodni az ivóvíztartály rendszeres fertõtlenítésérõl, valamint arról, hogy annak feltöltése csak ivóvíz minõségû vízzel történjen.
(3) Azokon a munkahelyeken, ahol étkezni, inni és élelmiszert tárolni tilos, továbbá, ahol az ivóvíz-szolgáltatás nem ivókutas rendszerû, az étkezõ-, valamint a pihenõhely kialakításánál figyelemmel kell lenni az ivóedények közegészségügyi követelményeknek megfelelõ elhelyezésére is.
Munkahelyi zaj- és rezgések elleni védelem
24. § (1) A munkahelyeken a zaj hangnyomásszintje nem haladhatja meg az 5. számú mellékletben, továbbá a külön jogszabályban megadott értékeket.
(2) A munkahelyeken a munkavállaló testére áttevõdõ rezgés vonatkozásában a rezgésexpozíciónak kitett munkavállalókra vonatkozó minimális egészségi és munkabiztonsági követelményekrõl szóló külön jogszabály elõírásait kell alkalmazni.
(3)
(4) Annak érdekében, hogy a zaj- és rezgésterhelés a megengedett értéket ne haladja meg, a munkaeszköz típusának kiválasztásánál figyelembe kell venni az annak használata során keletkezõ zaj és rezgés mértékét.
(5) A (2) bekezdésben meghatározott értékeket meghaladó munkahelyi rezgés expozíció esetében a rezgésterhelést a szükséges mûszaki megoldásokkal (pl. rezgésszigetelõ gépalapozás, forgó alkatrészek kiegyensúlyozása) a megengedett érték alá kell csökkenteni.
(6) A kéz-kar rezgés expozíciójával járó munkavégzés során, ha nem biztosított a 2. számú melléklet 2. táblázata szerint könnyûnek minõsülõ fizikai munkavégzés munkakörnyezeti elõírásainak megfelelõ klíma, a munkavállalót - a lokális lehûlés elleni végtagvédelem érdekében - egyéni védõeszközzel kell ellátni.
Záró rendelkezések
25. § (1) E rendelet a Magyar Köztársaság Európai Unióhoz történõ csatlakozásáról szóló nemzetközi szerzõdést kihirdetõ törvény hatálybalépése napján lép hatályba.
(2) A rendelet hatálybalépésével egyidejûleg hatályát veszti az egészséget nem veszélyeztetõ munkavégzés és munkakörülmények általános egészségügyi követelményeirõl szóló 25/1996. (VIII. 28.) NM rendelet.
(3) E rendeletben meghatározott követelmények megvalósítása során a közzétett vonatkozó nemzeti szabványok elõírásai is alkalmazandók.
(4) Ez a rendelet a munkahelyi biztonsági és egészségvédelmi minimumkövetelményekrõl szóló 89/654/EGK tanácsi irányelvnek való megfelelést szolgálja.
1. számú melléklet a 3/2002. (II. 8.) SzCsM-EüM együttes rendelethez
 	 Legkisebb térfogat/fõ	
 A munka jellege	 m3/s	 m3/h	
 Szellemi munka	 0,008	 30	
 Könnyû fizikai munka	 0,008	 30	
 Közepesen nehéz fizikai munka	 0,011	 40	
 Nehéz fizikai munka	 0,014	 50	
2. számú melléklet a 3/2002. (II. 8.) SzCsM-EüM együttes rendelethez
Fogalommeghatározások
Általános szabály:
A klíma mérés eszköze és metodikája zárttéri és szabadtéri munkahelyeken megegyezik.
1.1. Léghõmérséklet
A levegõ hõsugárzás ellen árnyékolt, száraz érzékelõjû hõmérõvel mért hõmérséklete. Jelölése: tsz; mértékegysége: °C
1.2. Nedves hõmérséklet
Az az egyensúlyi hõmérséklet, amely nedvesített érzékelõjû hõmérõn mérhetõ a hõ- és nedvességcsere egyensúlyának beállása után (aspirációs rendszerû mûszerrel mérve). Jelölése: tn; mértékegysége: °C
1.3. Glóbusz-hõmérséklet
Vernon-féle glóbusz hõmérõvel vagy Vemon-féle mûszerrel elõzetesen kalibrált, a hõsugárzást is érzékelõ, más típusú glóbusz-hõmérõvel mért hõmérséklet.
Jelölése: tg; mértékegysége: °C
1.4. Légsebesség
A levegõ áramlási sebessége zárt térben. Jelölése: v; mértékegysége: m/s
1.5. Effektív hõmérséklet
A munkahelyi levegõkörnyezet olyan komplex mutatószáma (klímaindexe), amely az adott hely léghõmérsékletét, a levegõ relatív nedvességtartalmát és a légsebességet veszi figyelembe (az 1. és 2. ábra nomogramjai alapján határozható meg).
Jelölése: EH; mértékegysége: °C
1.6. Korrigált effektív hõmérséklet
A munkahelyi levegõkörnyezet olyan komplex mutatószáma, amely az 1.5. szakaszban leírtakon kívül a hõsugárzást is figyelembe veszi (az 1. és 2. ábra nomogramjai alapján határozható meg, a glóbusz-hõmérséklet felhasználásával).
Jelölése: KEH; mértékegysége: °C
1.7. Munka-energiaforgalom
A szervezet teljes és alap-energiaforgalmának a különbsége (tehát az az energia felhasználás, amely a munka elvégzéséhez szükséges).
Megengedhetõ levegõkörnyezeti értékek
1. A zárt térben lévõ munkahelyeken biztosítandó léghõmérséklet, effektív hõmérséklet és korrigált effektív hõmérséklet értékeket az 1. táblázat írja elõ. A táblázat 4. és 5. oszlopával kapcsolatos kiegészítõ alkalmazásokat az 1.1.-1.6. szakaszok tartalmazzák.
1. táblázat
 	 	 	 	 	
 1.	 2.	 3.	 4.	 5.	
 	 	 Meleg évszakban biztosítandó	
 A munka jellege	 Hideg évszakban biztosítandó 
léghõmérséklet °C	 léghõmérséklet °C	 effektív, illetve korrigált effektív hõmérséklet 
°C	 maximálisan megengedhetõ effektív, illetve korrigált effektív hõmérséklet °C	
 Szellemi munka	 20-22	 21-24	 20	 31	
 Könnyû fizikai munka	 18-20	 19-21	 19	 31	
 Közepesen nehéz fizikai munka	 14-18	 17-19	 15	 29	
 Nehéz fizikai munka	 12-14	 15-17	 13	 27	
 	 	 	 	 	
1.1. Ha a táblázat 3. oszlopában elõírt hõmérséklet-intervallum nem valósítható meg, az effektív, illetve korrigált effektív hõmérsékletet (4. oszlop) kell figyelembe venni.
1.2. Korrigált effektív hõmérsékletet akkor kell figyelembe venni (száraz hõmérõ helyett glóbusz-hõmérõvel kell mérni), ha a munkahelyen jelentõs hõsugárzás van (ha a glóbuszhõmérséklet legalább 5 °C-kal meghaladja a száraz hõmérséklet értékét).
1.3. Ha a 4. oszlopban elõírt értékek biztosítását a gyártástechnológia nem teszi lehetõvé, akkor az 5. oszlopban elõírt effektív hõmérséklet, illetve korrigált effektív hõmérséklet felsõ határértékét kell figyelembe venni. A felsõ határértéket elérõ vagy azt 1 °C-kal megközelítõ levegõkörnyezet esetében a dolgozók teljes mûszakos terhelése csak egyhetes fokozatos akklimatizáció után engedhetõ meg.
1.4. Az effektív hõmérséklet, illetve korrigált effektív hõmérséklet meghatározása nomogram segítségével történik. Ha a dolgozó normál hõszigetelõ képességû munka-, vagy védõruhát visel (alsóruha + overall vagy ezzel egyenértékû ruházat) a normál nomogramot (1. ábra) kell használni. Ha meztelen felsõtesttel rövid nadrágban végzi munkáját az alapnomogramot (2. ábra) kell használni.

1.5. Ha a dolgozó a mûszak teljes ideje alatt közel azonos klímakörnyezetben végzi munkáját, a mûszakra vonatkozó EH, illetve KEH úgy számítandó ki, hogy a mûszak folyamán egyenlõ idõközökkel ismételten végzett mérések adatainak átlagából kell a klímaindexet meghatározni.
1.6. Ha a dolgozó a mûszak folyamán a munkahelyiségek térben és/vagy idõben egymástól eltérõ klímahelyzettel rendelkezõ területein (klímazónáiban) tartózkodik, illetve végzi munkáját, a mûszakra jellemzõ klímaindex meghatározásához minden egyes klímazónában méréseket kell végezni és az adatokat az ott eltöltött idõ arányában kell figyelembe venni (súlyozott átlagérték).
A munka nehézségi fokának meghatározása a legnagyobb munkaenergia-forgalom alapján
2. táblázat
 A munka nehézségi foka	 Legnagyobb munkaenergia-forgalom	
 	 kJ/min (kcal/min)	 kJ/h (kcal/h)	
 Könnyû munka	 11,0 (2,6)	 650 (155)	
 Közepesen nehéz munka	 14,0 (3,3)	 850 (203)	
 Nehéz munka	 17,5 (4,2)	 1050 (250)	
Nõknél a megadott értékek 70%-át kell figyelembe venni.
A megadott értékek háromszorosát meg nem haladó teljesítményt nem kell figyelembe venni a munka nehézségi fokának meghatározásakor, ha a túllépés idõtartama rövid és ha a megfelelõ pihenési szakaszok közbeiktatásával az egy órára elõírt átlagérték a határértéket nem lépi túl.”
3. számú melléklet a 3/2002. (II. 8.) SzCsM-EüM együttes rendelethez
4. számú melléklet a 3/2002. (II. 8.) SzCsM-EüM együttes rendelethez
 Munkahelyek és közlekedési utak szabadban	 Névleges megvilágítási erõsség	
 Kikötõk, áruátrakás	 20 lx	
 Hajójavítók, dokkok	 20 lx	
 Iparvágányok vágánykörzete	 10 lx	
 Rendezõ pályaudvarok	 10 lx	
 Vasúti peronok	 50 lx	
 Rakodó- és áruátrakó terek	 30 lx	
 Raktározási területek	 10 lx	
 Üzemanyagtöltõ állomások	 100 lx	
 Ipari berendezések	 20 lx	
 Üzemi utak, ha a megengedett közlekedési sebesség ≤ 20 km/h	 10 lx	
 Üzemi utak, ha a megengedett közlekedési sebesség ≤ 40 km/h	 20 lx	
 Gyalogos közlekedési utak	 5 lx	
 	 	
 Szabadban végzett szerelési munkáknál alkalmazandó megvilágítási erõsségek	 Névleges megvilágítási erõsség	
 Szerelési munkák	 	
 Durva munkák	 200 lx	
 Közepesen finom munkák	 300 lx	
 Finom munkák	 500 lx	
5. számú melléklet a 3/2002. (II. 8.) SzCsM-EüM együttes rendelethez
A munkahelyen a munkavégzés során a dolgozót érõ zaj egyenértékû A-hangnyomásszint értékei
1. Fokozott figyelmet igénylõ munkavégzés során a dolgozót érõ zaj egyenértékû A-hangnyomásszintje - egyéni hallásvédõ eszköz alkalmazása nélkül sem - haladhatja meg az alábbi értékeket:
a) speciális orvosi vizsgálóhelységek (CT, UH, MR, RTG stb.), olvasótermek, 40 dB,
b) orvosi rendelõk, repülés irányítói munkahelyek zajvédelmi szempontból fokozottan igényes irodai munkahelyek (tervezõ, programozó, kutató-fejlesztõ labor zajforrás nélkül stb.) 50 dB,
c) irodai munkahelyek, ügyfélirodák, analitikai laboratóriumok 60 dB,
d) mûvezetõi irodák, zajvédõ fülkék, vezérlõpult vagy ó vezérlõfülke telefonos kapcsolattal. Mikro-elektronikai és mikro-finommechanikai munkahelyek, telefonközpontok, diszpécserközpontok 65 dB,
e) fokozott figyelmet igénylõ fizikai munkavégzés (elektro-, finommechanikai mûszerész, MEO, precíziós munka stb.) 70 dB,
f) vezérlõpult vagy vezérlõfülke telefonos kapcsolat nélkül, összeszerelõi munkahelyek elektronikai, finommechanikai, optikai üzemekben, laboratóriumok gépi zajforrással 80 dB.
2. A munkahelyeken a zaj szintje a maradandó halláskárosodás megelõzése érdekében nem haladhatja meg a munkavállalókat érõ zaj expozícióra vonatkozó minimális egészségi és biztonsági követelményekrõl szóló 66/2005. (XII. 22.) EüM rendelet 3. §-ának (1) bekezdésében megadott határértékeket.
6. számú melléklet a 3/2002. (II. 8.) SzCsM-EüM együttes rendelethez